Teidän armonne. Arvon Lordit, naiset ja herrat.
Vihollinen on ylittänyt Sambre-joen ja vasensivustamme on jo taistelussa.
Lähdemme matkaan kolmen tunnin kuluttua.
- Becky! - Rawdon! Rawdon!
En ole peloissani, mutta olen vihollisen ensisijaisia kohteita.
Ja jos saisin surmani, sinun tulee tietää mitä sinulle jää.
Minulla on mennyt hyvin täällä, joten sinulla on tukottain rahaa.
Voit myydä hevosen ja... Nuo kirstut ovat 30 arvoisia yksistään.
- Tarkoitat, että omistamme niitä 30. - Aivan.
Laitan vanhan uniformuni, joten voit myydä uuden.
Kun siihen lisätään satulat, aseet, sormukset ja tämä tilus, -
niin sinulla on tarpeeksi, jotta pääset takaisin Lontooseen, ennen kuin...
- Minä selviän kyllä. - Etköhän.
Sellaista naista ei ole ollutkaan, joka selviäisi laillasi, Becky Sharp.
Ethän tee mitään tyhmänrohkeaa?
- Lupaathan? - Mitä... Kyyneleitä?
- Kyyneleitä vahvalta Beckyltäni? - Olenhan rakastunut nainen?
Oi, rakkaani.
Jos saisit kuulla minun kuolleen, -
sinun täytyy olla vakuuttunut ainakin siitä, -
että olet nainen, jota on todella rakastettu.
S'il vous plaît. Aidez-nous.
Pyydän, myykää meille hevonen!
Rouva Crawley! Rouva Crawley, tulisitteko tänne!
Lady Bareacres. Tämäpä yllätys.
Lähetimme palvelijamme majataloon ostamaan hevosta, -
mutta vain kapteeni Crawleyn on enää jäljellä.
Kuvittelette.
- Kuinka paljon ottaisit siitä? - En mitään teiltä, arvon lady.
Älä hupsuttele, kultaseni. Olemmehan aina olleet ystäviä?
- Ei. Emme ole. - Nyt kuuntelet minua.
Voitte halutessanne tulla mukaamme, mutta meidän on saatava, ja saammekin hevosenne!
- Mikset voinut olla kiltti hänelle? - Rouva Crawley! Pyydän, tulkaa takaisin!
Rouva Crawley! Arvostelukyky kuuluu osana rohkeuteen.
- Pelkäänpä, että on aika lähteä Brysselistä. - Olemmeko todella häviämässä, lordi Darlington?
Sanotaan, että vihollinen on murtautunut linjojen läpi.
Josta pääsemmekin asiaani. Myittekö hevosenne Lady Bareacresille?
Eikö kukaan rakasta minua itseni vuoksi?
Se on teidän, jos saan paikan vaunuistanne.
- Sovittu. - Nopeasti! Meidän täytyy hakea se.
- Miksi hänen täytyy tulla mukaamme? - Ensinnäkin, koska pidän hänestä.
Toiseksi, hän on raskaana.
Kolmanneksi, se oli ehtona sille, että hän antoi meille hevosensa.
Rouva Crawley, kiirehtikää! Meidän täytyy lähteä heti!
Pyydän, tulkaa.
Pyydän! Auttakaa minua! Onko kukaan nähnyt George Osbornea?
Pieni hetki.
George Osborne, yhdeksännestä rykmentistä! Pyydän!
Amelia! Mitä sinä teet?
Sinun ei pitäisi olla täällä! Tule mukaani.
Rouva Crawley! Tulkaa heti, jos aiotte tulla!
Lordi Darlington, onko tilaa rouva Osbornelle?
Vain jos te luovutte paikastanne.
Älä minusta huolehdi. Odotan Georgea täällä, kävi miten kävi.
Tapaamme jälleen Lontoossa.
Toivon niin. Onnea teille.
Aja!
- Jonkun on pakko tietää Georgestani! - Amelia, sinun täytyy koota itsesi.
Olemme sotilaiden vaimoja. Joudumme elämään epävarmuudessa.
Miltä sinusta tuntuisi, jos olisit viettänyt viimeisen iltasi yksin -
miehesi tanssiessa toisen naisen kanssa?
Jos olet varastanut hänen viimeisen iltansa minulta, en anna sinulle koskaan anteeksi!
Kuinka voit sanoa noin? En suostu kuuntelemaan sitä.
Jos sinun täytyy saada kuulla totuus, Georgesi ei ole...
Mitä? Georgeni ei ole mitä?
Ei ole mies, joka haluaisi nähdä sinun vaarantavan terveytesi tai vauvansa.
Tule sisälle, niin odotamme yhdessä.
Mitä neiti Pinkerton sanoisikaan meistä nyt?
Kaksi tulevaa äitiä keskellä sotaa.
Ei aivan sitä, mitä opiskelimme etikettisääntöjen tunneilla.
Oletko peloissasi? Tarkoitan synnyttämisestä.
Tunnethan sinä minut. Olen kova kuin pähkinä.
Synnytän todennäköisesti teen jälkeen ja olen tanssiaisissa vielä samana iltana.
Minäkään en ole peloissani.
En ainakaan itseni puolesta.
Kunhan Georgen lapsi voi hyvin.
Säkkinpillin soittoa. Mutta sehän tarkoittaa...
Voittoa. Voittoa!
"Parahin isäni, vaikka erosimme riidoissa,
tahdon sinun tietävän, etten saata sinua häpeään vastaan tulevissa haasteissa."
- Herra Osborne? - Kapteeni Dobbin.
Tai pikemminkin, majuri Dobbin, koska teitä parempia miehiä on kuollut -
- ja olette astuneet heidän saappaisiinsa. - Parempia miehiä on kuollut.
- Tahtoisin puhua yhden puolesta. - Puhukaa lyhyesti.
Olette tietoinen, että hänen leskensä on jäänyt vaille mitään.
En tunne hänen leskeään. Enkä haluakaan tuntea.
Entä hänen lapsensa? Ettekö halua tuntea häntäkään?
Se on vain yksi seuraus Georgen tottelemattomuudesta ja hullutuksista.
- Hän haluaisi teidän saavan tämän. - Jos viesti on siltä naiselta, en tahdo sitä.
Se on viesti pojaltanne.
Hän on pitänyt sen mukanaan teitä varten siitä päivästä saakka.
"Anna minulle anteeksi, jos voit.
Ja yritä muistaa minut rakastavana ja kiitollisena poikanasi."
- George." - Georgy! Poikani!
Rakas poikani!
- Eikö hän olekin enkeli? - Kyllä.
Kun George kuoli, luulin ettei sydämessäni olisi koskaan tilaa kenellekään toiselle.
Emme tienneet, että tulisit tänään.
Tulin kertomaan, että olen anonut siirtoa.
- Lähden ensi viikolla Bombayhin. - Bombayhin?
Herranjestas, miksi Bombayhin?
Koska se on niin kaukana täältä kuin mahdollista.
Vai niin.
Mutta eroan palveluksesta ja jään Englantiin, -
- jos pyydät minua. - Jos pyydän sinua?
En lähde, jos pyydät sitä.
Sinun täytyy tavata Jos, kun pääset perille.
Voin kirjoittaa sinulle. Kertoa kuinka Georgy voi.
William, Minä... Minä... -
Asiamiehet välittävät kaikki mahdolliset kirjeet.
Hyvästi sitten. Tapaamme jälleen jonain päivänä.
Hyvästi.
Tuo jää tänne.
Tulehan, Rawdy. Tämä on uusi kotisi!
Tiskattavaksi, ruokailutilaan, ladyn huoneeseen.
Olen pahoillani, että kannan huonoja uutisia, eversti.
Tiedätte kuinka arvostin tätiänne. Kaikki tapahtui täysin kivuttomasti.
Herra Pitt ja Lady Jane huolehtivat hänestä hellästi loppuun asti.
Sen kyllä uskon.
Aivan. Ilmoittakaa, jos voin tehdä jotain hyväksenne.
Hän jätti minut ulos. Pitt pyyhki pöydän.
Sinua ja Rawdya minä tässä säälin, Becky.
Älä. Kaikki järjestyy.
Olen kotiopettajatar ja sinä uhkapeluri. Näillä taustoilla ei lennetä seurapiireihin.
Se vie hieman aikaa.
- Mitä me syömme sitä odotellessamme? - Anna minä huolehdin siitä.
Olemme Crawleyt, ja meillä on uskoa.
Yllättyt nähdessäsi, kuinka lähes tyhjällä voi pärjätä koko vuoden.
Anteeksi, rouva. Pikku-Rawdy haluaa näyttää jotain.
Mitä?
Hän kävelee.
Kävelee.
Nuo lienevät jämerimmät ensiaskeleet, jotka olen koskaan nähnyt.
Marssit kuin upseeri tuota pikaa, poikani.
Tule.
- Rawdy. Kuinka voit tänään? - Hienosti.
Hyvä.
- Niin? - Oletko sotilas?
- Kyllä. Olenhan minä. - Isäni oli sotilas. Hän kaatui Waterloossa.
Olen pahoillani. Mikä hänen nimensä oli?
Kapteeni George Osborne yhdeksännestä rykmentistä.
Tunsin hänet hyvin.
Seis!
- Mikä sinua vaivaa? - Ei mikään.
Voi hyvänen aika, Maria. Kakaise ulos vaan.
Ajoin puistoon yhtenä päivänä, ja -
Ja?
Isä. Näin Georgen pojan.
Hän oli herra Sedleyn kanssa, ja minä tunnistin hänet heti.
Hän on kaunis kuin enkeli. Ja niin hänen näköisensä.
Loistokasta, Becky. Tämäkö on parasta mihin pystymme?
Tuolla on pöytäni. Tässä on avain.
Jos löydät yhdenkin ylimääräisen pennyn, nostan hattua.
Ellet sitten aio kerrankin tehdä lahjoitusta.
Koko eläin on yhtä kaulajännettä!
Kunpa teurastaja ei olisi halunnut maksua. Kuinka hän voi olla niin itsekäs?
Älä ole niin ankara minulle. Minulla on vain ollut huonoa onnea.
Asiat paranevat.
Herra Moss on täällä. Saatoin hänet ylös.
Vie hänet takaisin alas, kunnes olemme syöneet, torvelo!
- Rawdon, ole kiltti. - Tarvitsen lyhennyksen, eversti.
- Toivon teillä olevan hyviä uutisia. - Olen pahoillani, mutta emme ole taikureita.
- Emme voi antaa rahaa, jota ei ole. - Miksi ette?
Voittehan tuhlatakin sitä.
Olette epäonnistunut ulosottomiehenä. Teidän pitäisi kirjoittaa näytelmiä.
Ja teidän pitäisi olla niissä. Olette tarpeeksi hyvä näyttelijä.
Riittää! Me emme pysty maksamaan ja sillä siisti. Joten häipykää.
Hyvä on, minä menen. Mutta tulen takaisin.
Pois tieltä!
Pois edestä.
- Onko tämä todellakin kotisi? - Kyllä se on.
- Miten tämä on mahdollista? - Mitä haluatte minusta?
Minulla on ehdotus sinulle.
Miksi teet tuota, äiti? Se on niin alentavaa.
Teen tätä, jotta voimme syödä. Nälkä on myös alentavaa.
- Se on ruokaamme, Georgy! Se ei ole lelu! - Vihaan ruokaamme. Ja minulla ei ole leluja.
Tai sellaisia joita haluaisin.
- Kuinka voit olla noin julma? - Julma?
Kun hän voisi saada parasta koulutusta mitä rahalla saa, -
ja olla rikas kuin lordi.
Oma äiti varastaa tulevaisuuden, koska haluaa peitellä hänet vuoteeseen.
"Äidinrakkaus on tärkeämpää kuin palatsit Mayfairissa."
- Etkö muista mitä majuri Dobbin kirjoitti? - Pyydän, älä puhu majuri Dobbinista.
Miksen?
- Mitä hyötyä, hänhän on kihloissa? - Mitä?
Etkö lukenut Josephin kirjettä?
"Kuinka voit rakas Ameliani?
Ja mitä perheellesi kuuluu?
Tietäisitpä kuinka syvästi olet ajatuksissani, -
ja kuinka uneksin meistä ja Georgystä pitelemässä toisiamme kädestä.
Päivittäiset hetket elämässäsi ovat arvokkaita minulle, -
istuessani kirjoittamassa Intian auringon alla."
"Rakas William.
- Kiitos kirjeestäsi, jolta kesti kolme kuukautta tavoittaa minut... - Äiti?
Mutta oli erittäin tervetullut saapuessaan. "
Äiti, mitä sinä täällä teet? Olin tulossa tapaamaan sinua lauantaina.
"Georgy on pysynyt terveenä..." Tein Georgyllä muutaman paidan.
"Ja asuu isoisänsä kanssa." Olin aikeissa jättää ne hänelle.
En voisi pitää hassuja paitojasi enää.
Hyvää päivänjatkoa teille, rouva. Tulehan, Georgy.
Sinä olet hassu, äiti.
Hassu vanha äiti! "Olen vakuuttunut, että niin on parempi.
Hänen vuokseen minun täytyy alistua. "
Dobbs, jos haluat siirtää tämän toiseen kertaan, löydän kyllä jonkun tilalle.
Ei. Olen tulossa.
"Tunnustan, että oli tuskallista lukea Josephin uutiset kihlauksestasi."
Mitä?
Dobbs, en voi hengittää!
Hyvä Luoja, Dobbs. Oletko menettänyt järkesi kokonaan?
Minun on aika palata Englantiin.
Tässä lääkkeenne, Sir Pitt.
Vie se pois. Mikään lääke ei paranna tätä tautia.
- Minä kuolen, Horrocks. Tämä on loppuni. - Älkää nyt, Sir Pitt.
- Haenko herra Pittin? Tai lääkärin? - Tai lakimiehen?
Siinäpä kysymys, Horrocks. Pittillä on Tillyn rahat.
Pitäisikö hänen saada minunkin? Vai pitäisikö antaa kaikki Rawdonille?
- Ja viekkaalle pikku Beckylle? - Voin hakea lakimiehen jos haluatte, sir.
Ei. Pitäköön Pitt kaiken.
Hän on rehentelevä kerjäläinen, -
mutta hän pitää tämän vanhan paikan pystyssä.
Kuinka pianotuntisi sujuvat? Toivon ettet ole laiminlyönyt niitä.
- En, neiti... Tarkoitan rouva Crawley. - Hyvä niin. Sinun täytyy soittaa minulle.
- Rose, mikä sinun vahvin aineesi on? - Ranska.
Hän ei yritäkään piilottaa kotiopettajattaren taustaansa.
- Et kai voi halveksia häntä sen vuoksi? - En. Olet oikeassa. En sen vuoksi.
Rawdon, kenties haluaisit nähdä kirjoitelmani orjien vapauttamisesta lounaan jälkeen.
Jumala minua auttakoon.
Rouva Crawley, kun kerroit neiti Crawleylle, että äitisi oli Montmorency...
En koskaan sanonut niin. Puhuin kerran Montmorencyeistä, mutta siinä kaikki.
Hänen on täytynyt ymmärtää minut väärin. Äitini lauloi oopperaa.
- Mitä tekisimme lounaan jälkeen? - No, mehän vietämme suruaikaa.
Aivan. On oikein huomioida se, -
mutta minusta isäni kuolema ei saisi estää sosiaalista kanssakäymistä.
Siinä tapauksessa, minä tahtoisin mieluiten soittaa jotain poikiemme kanssa.
Pikkuinen Pitt ei ole voinut hyvin.
Annoin pikku-Pittille vähän tonicia ennen lounasta.
Muistan miten lääkkeesi auttoivat neiti Crawley parkaa.
No... Me olemme perhettä keskenämme, -
joten voinemme puhua avoimesti. Toivon, -
ettei Matilda-tädin viimeiset järjestelyt... Ole...
Neiti Crawley antoi minulle maailman ihanimman aviomiehen. Kuinka voisin olla hänelle vihainen?
Olen iloinen, että hänen menestys elvyttää tämän paikan ja perheen loiston, johon ylpeänä kuulun.
Me Crawleyt tässä hyödymme teidän avioliitostanne, rouva.
Kiitos.
Hyvästi, Rawdy! Hyvästi, Beckie-täti. Hei, hei, Rawdon-setä! Hyvästi!
Minä pidän Jane-tädistä. Pidätkö sinäkin, isä?
Pidän. Pitt on onnekas. Jane on lempeä ja hyvä.
- Minäkin voisin olla hyvä 5 000:sta vuodessa. - Etkö sitten välitä hänestä?
Mitä merkitystä sillä on? Etkö ymmärrä, mitä tämä tarkoittaa?
Kuulumme taas perheeseen. Vihdoin viimein olemme saaneet elämämme urilleen.
Olkaa varovaisia sen pöydän kanssa. Se on arvokas.
Anteeksi! Mitä te teette? Mitä te oikein teette?
- Sanoinhan, että palaisin. Sinun olisi parasta paketoida tuo keittoastia. - Ei!
- Kuinka kehtaat kantaa tavarani kadulle! - Anna se minulle! Kutsun poliisin!
- Voit kutsua vaikka kuninkaan minun puolestani! - Anna se takaisin! Minä otan sen! - Et saa tätä!
- Anna se minulle! - Voinko mahdollisesti olla avuksi.
- Ilo asioida kanssanne. - Lähde.
Tapaamme viimein.
Minä tunnen teidät, Lordi Steyne, mutta te ette tunne minua.
Olette varmasti unohtanut, mutta olitte kerran ystävällinen isälleni, vuosia sitten.
Minua ylistetään harvoin ystävällisyydestäni. Mikä hänen nimensä oli?
Francis Sharp.
Oletko sinä Francis Sharpin tytär?
Hänellä oli muistaakseni lahjoja maalaamiseen, muttei lainkaan elämiseen.
Yritän korjata tuota tasapainoa. Se on haasteeni.
Olen seurannut sinua kulisseista. Toivotan sinulle onnea.
Se ei tule olemaan helppoa.
Tietysti, naiset ovat niitä, jotka pitävät seurapiirien ovet suljettuina.
He eivät halua ulkopuolisten saavan selville, ettei niiden takana ole mitään.
Haluaisitko sinä tulla Gaunt Houseen?
Erittäin paljon, lordini.
Pitkästyt siellä. Vaimoni on yhtä hilpeä kuin rouva Macbeth -
ja tytärpuoleni yhtä aurinkoisia kuin Goneril and Regan Kuningas Learissa.
He tulevat kiusaamaan ja nöyryyttämään sinua sekä kohtelemaan alentavasti.
- Mutta olettavasti haluat sitä. - Kyllä.
Sinun pitäisi ottaa tämä.
Et halua hänen palaavan huomenna.
- Leikit tulella, Becky. - Älä liioittele, kultaseni.
Voit yrittää vaikka kuinka saada suuret ja mahtavat hyväksymään meidät, -
- emme ole heidänlaisiaan, emmekä tule koskaan olemaankaan. - Totta kai olemme.
Sinulla virtaa Englannin paras veri suonissasi, jos vain käyttäisit sitä.
Tiedäthän Lordi Steynen suunnittelevan päivällistä sotaministerin kanssa ensi viikolla?
Hän lupaa olla puhumatta muusta kuin sinusta.
Kortit ovat sinun käsissäsi, kulta. Täytyykö minun näyttää kuinka pelata niillä?
Joten nyt sinä opastat minua kuinka käyttää hyväksi mahdollisuuksia?
Haluan sinun vain miettivän voittoja.
Tiedän mitä meillä on voitettavana. Minua vain pelottaa mitä saatamme hävitä.
- Otat palveluksia vastaan tiikeriltä, Becky. - Ei minua pelota.
Pidä silmäsi auki.
Täytyykö minun toistaa? Sinä kirjoitat kortin everstille ja rouva Crawleylle.
Mutta Blanche kirjoittaa ne.
En tällä kertaa.
Rouva Steyne, en voi uskoa, että olen joutunut esittämään pyyntöni kolme kertaa.
Minä kirjoitan sen.
Minä en aio olla silloin läsnä. Menen kotiin.
Hyvä! Pysykin siellä!
Säästä minut kirotuilta tragiikkaeleiltäsi!
Kuka sinä olet sanelemaan mitä tehdään? Olet täällä saadaksesi lapsia ja olet hyödytön!
Poikani on kyllästynyt sinuun! Tässä talossa ei ole ketään, joka ei toivoisi kuolemaasi!
Sitä paitsi, mitä rouva Crawleyssa on vialla?
On totta, ettei hän ole hyvää syntyperää, -
mutta ei hän ole sen pahempi kuin Fannyn maineikas esi-isä, ensimmäinen de la Jones.
- Rahoilla, jotka toin tähän perheeseen... - Ostit toisen poikani aviomieheksesi, -
jonka koko maailma tietää olevan hullu.
Riittää.
Tämä on minun taloni.
Vaikka kutsuisin Lontoon jokaisen vankilan ja porttolan roskaväen, -
te vastaanottaisitte heidät ja toivottaisitte tervetulleiksi.
Muista. Sinulla ei ole yhtään ystävää tämän oven tuolla puolen.
Lady Bareacres, mitä piditte uudesta Figarosta? Minun mielestäni se oli melko kiinnostava.
Olen kuullut, että laulat ja soitat kauniisti, rouva Crawley.
- Toivoisin, että laulaisit minulle. - Mielihyvin.
- Mitä sinä teet? - Olen nähnyt tässä talossa tarpeeksi julmuutta, jotta aiheuttaisin sitä itse.
"Now Sleeps the Crimson Petal."
Sinut on hyväksytty.
- Milloin poikasi on määrä lähteä kouluun? - Kun hän on vanhempi, olettaisin.
Ei, ei. Hänen täytyy oppia pärjäämään omillaan mitä pikimmin.
Jos sitä ei opi lapsena, niin sitä ei opi koskaan.
En ole varma, onko Rawdon valmis luopumaan hänestä vielä, ja poikani on hyvin vilkas.
Minä hoidan sen.
Ei ole tarpeen kiittää minua.
Ehkäpä sitten voimme nähdä toisiamme hieman useammin.
- Oletko unohtanut aviomieheni? - En koskaan unohda mitään, rouva Crawley.
En etenkään maksamatonta velkaa.
Hän ei ole tainnut voida lainkaan hyvin?
Pitääkö minun todella lähteä?
Saanko jäädä, jos lupaan olla kiltisti?
- Ei se kestä kauaa, kaveri. - Kyllä kestää.
Tulehan tänne.
Aika lähteä, kulta.
Hei sitten.
Tänä iltana, lordi Steyne paljastaa salaisen näytelmänsä, jonka hän on itse ohjannut -
ja jonka esittää Lancasterin ja Slingstonen herttuattaret -
yhdessä lordin tuttavapiirin suurenmoisten ladyjen kanssa.
Teidän majesteettinne, arvon lordit, naiset ja herrat, olkaa hyvät ja istukaa.
Esitys on alkamaisillaan.
- Mitä Steynellä on mielessään, lady Steyne? - Toivoisin, että tietäisin.
Ilmiömäistä.
- Pasha Steyne ja hänen tanssijattarensa. - Zirnana-baletti, olkaa hyvät.
Hyvä Luoja... Se on rouva Crawley.
Hieno suoritus kaikilta.
Ilmiömäistä.
- Aivan. - Mainiota!
Rouva Crawley.
Kunnia sille, jolle se kuuluu.
Olette varastaneet sydämemme esityksellänne.
Jos asia on näin, Teidän majesteettinne, -
voitte olla turvallisin mielin, että sydämestänne pidetään hyvää huolta.
Se on helpotus, sillä sitä on kolhittu vuosien saatossa.
Teidän täytyy kertoa päivällisellä, kuinka teidän on tarkoitus hoitaa sitä.
- Istutte minun vierelläni. - Arvojärjestykset tekisivät siitä hankalaa, sir.
Olen kuningas, lady Gaunt. Minä suon ne arvot.
No, oletko onnellinen? Sanoin tekeväni sinusta illan kuningattaren ja sen tein.
- Olen ehdottomasti kiitollinen, arvon lordi. - Muttet onnellinen?
No, kuka olisikaan onnellinen?
- Ettekö te ole? Tokihan te saatte nautintoa tauluistanne. - Kyllä.
- Voin piiloutua niiden taakse. - Te, arvon lordini, piiloutua miltä?
Yksinkertaiselta totuudelta, jonka tietää jokainen paimen ja lakeija... -
Että ainut arvokas asia elämässä on rakastaa... Olla rakastettu
Olen piiloutunut siltä, koska en uskonut koskaan löytäväni sitä.
Nyt uskon, että olen löytänyt sen.
Te pilailette kustannuksellani, arvon lordi.
Sopisin huonosti yhteen teitä ympäröivän loistokkuuden kanssa.
Yläluokkaan syntymisen tärkein etu on, -
että oppii aikaisin sen minkälainen koreileva nukkenäytelmä se on.
Muistatko lapsen, joka asetti korkean hinnan tälle taululle, -
ennen kuin hän kesti sen myytävän?
Ei tarpeeksi korkeaa.
Ongelmana on, rouva Crawley, että olette vastaanottaneet kauppatavaran.
On liian myöhäistä kysellä hintaa.
Eversti Crawley.
- Voinko kävellä kanssasi? - Kaikin mokomin, Wenham.
- Hyvää iltaa, eversti. - Voi Luoja.
Pikkujuttu vain, eversti. 165 puntaa, jotka olette velkaa herra Nathanille.
Herran tähden, Wenham, lainaa minulle 100 puntaa. Minulla on 70 kotona.
Olen pahoillani. Minulla ei ole edes kymmentä puntaa, parahin ystäväni.
Älä huoli. Herra Moss pitää sinusta hyvää huolta, etkös vain, herra Moss?
Minä pyöritän Lontoon mukavinta velkojien vankilaa. Tulehan.
Päästäkää minusta irti!
Hyvää yötä.
Ettekö varmasti halua mitään, eversti?
Vaimoni tulee tänne hetkenä minä hyvänsä.
Jos niin sanotte. Soittakaa kelloa, kun haluatte jotain.
- Toimitittehan te kirjeeni hänelle? - Toimitin sen henkilökohtaisesti.
- Eikö ole ketään muuta, kenet voisin hakea? - Veljeni, ehkä.
- Mutten haluaisi vaivata häntä tietäessäni, että Becky saapuu ennen pian. - Siitäkin huolimatta.
Rawdon parka. Hän on vankilassa.
Tiedän. Lähetän alaiseni, Wenhamin, maksamaan takuun huomenna. Yksi yö ei tapa häntä.
Taivas tietää, hän on tutussa ympäristössä.
Becky. Luojan kiitos.
Se olen minä, Rawdon. Jane.
Kun viestisi saapui, minä luin sen.
Olen maksanut herra Mossille.
Sinunlaisesi naisen ei kuuluisi olla tämmöisessä paikassa.
Sinun ei olisi pitänyt tulla tänne. En ole sen arvoinen.
Kyllä olet. Sinä olet sen arvoinen.
Haluan muuttua, Jane.
Aion luoda erilaisen elämän Rawdylle ja itselleni.
- Ainakin aion yrittää. - Sitten sinä onnistut siinä.
Kerää nyt tavarasi, niin vien sinut kotiin.
Minun täytyy pyytää anteeksi ylenpalttista innokkuuttani.
- Ette tarvitse anteeksiantoa minulta. - Voi, kyllä tarvitsen.
Tarvitsen anteeksiantosi... Ja rakkautesi.
Entä jos toiveeni on lopettaa tämä nyt, ellen pyydä mitään muuta palvelusta?
Olette käyttäneet toivomuksenne, rouva Crawley.
Crawley. Mikä sinua viivytti?
Mitään ei tapahtunut, Rawdon. Rukoilen sinua uskomaan minua. Olen viaton.
- Mitä te kaksi oikein juonitte? - Kerro hänelle, että olen viaton.
Sinä, viaton? Kun jokainen helysi on ostettu minun rahoillani? Päästäkää minut ohitse.
Sinä raukkamainen, roistomainen valehtelija!
Rawdon! Rawdon, älä! Mitä sinä teet?
Tänne sieltä!
Ota pois se kaulakoru. Älä viitsi.
Nyt häivy täältä!
Avaa se! Avaa se.
Haluan tietää kumpi teistä valehtelee. Avaa se!
Tuhat puntaa.
Olisit voinut antaa minullekin satasen, Becky.
Minä jaoin aina sinun kanssasi.
Rawdon! Rawdon, odota!
Pyydän! Anna minulle anteeksi.
Odota! Odota!
Olen tehnyt hirvittävän virheen. Olen pahoillani.
- Et tiedä minkälaisen matkan olen tehnyt. - Kyllä minun pitäisi, matkustinhan kanssasi.
Et alusta asti. Ole kiltti, Rawdon.
- Omalla tavallani, olen rakastanut sinua. - Se olkoon sinun vahinkosi. Hyvästi Rebecca.
"Coventry Islandin kuvernöörin ennenaikaisen kuoleman johdosta,
"olemme kuulleet, että virkaa on tarjottu arvostetulle Waterloon taistelun veteraanille,
eversti Rawdon Crawleylle."
- Tämähän on hienoa. - Kirotun hienoa!
Paikka on hautausmaa, ja Steyne minut lähetti sinne.
Oli syy mikä hyvänsä, tämä on mahdollisuus ja sinun täytyy tarttua siihen.
Hyvä poika. Rauhassa nyt.
Elämäni ei ole ollut hääppöistä.
Kaikki mihin olen koskenut on muuttunut tuhkaksi, paitsi tuo poika.
Pitäisitkö hänestä huolen puolestani?
Rawdon, lupaan rakastaa häntä kuin omaani.
Rakastan jo valmiiksi.
Jumala sinua siunatkoon.
Veljeni.
Baden Baden, Saksa. 12 vuotta myöhemmin.
Kuka tuon maksaa?
Hän.
Tuo nainen sanoo, että tarjoatte pullollisen shamppanjaa
Kuka? Kuka noin sanoi?
Tietysti.
Madame de Crawley.
Takaisin töihin.
Asettakaa panoksenne.
- Olen pahoillani, en puhu... - Onko tämä ensimmäinen kertasi kasinolla?
- Entä jos onkin? - Käytä aloittelijan tuuriasi viisaasti.
Mahdollisuus ei toistu.
George. Mitä Amelia sanoisi, jos tietäisi sinun olevan täällä?
- Ei nyt, Dobbin. Voinko esitellä... - Tunnen majurin erittäin hyvin.
Rouva Crawley.
Tässäkö on pahamaineinen rouva Crawley?
Kyllä vain. Äitisi täytyy matkustaa mantereella.
Antoiko isoisäsi hänelle lopulta anteeksi?
Antoi, Jumala häntä siunatkoon. Hän jätti äidille hyvän perinnön.
- Olemme matkustaneet äitini ystävän kanssa. - Majuri Dobbin, vieläkin pelkkiä ystäviä?
Tule.
Sinun täytyy nähdä äitini. Tule huomenna.
- Olemme Erbprinz hotellissa. - Hän ei halua tulla häirityksi.
Majuri Dobbin, en muistanut teitä kiusantekijäksi.
Tulen mielelläni. Kerro hänelle, että tulen aamulla.
Tunsit varmaankin isäni. Muistutanko mielestäsi häntä?
Paljon.
- Ei ole sinun asiasi järjestellä kutsuja. - Mutta jos hän on vanha ystävä...
Hän on vanha tuttu. Se ei ole sama asia. Äitisi ei halua nähdä häntä.
Totta kai haluan nähdä Beckyn. Miksi en haluaisi?
Se pikkupiru saa vahinkoa aikaan mihin sitten meneekin. Hän tappoi miehensä.
- Hän kuoli trooppiseen kuumeeseen. Tuskin voit laittaa sitä hänen syykseen. - Enkö?
He veivät hänen poikansa.
Roskaa. Rawdon vei pojan pois, koska kissatkin ovat parempia äitejä.
- Ja mitähän sinä tiedät äitiydestä? Sinulla ei ole lasta. - Niin kuin en tietäisi.
- Ja jos minulla olisi vähänkin päätösvaltaa tässä talossa... - Päätösvaltaa?
Sinulla ei ole laisinkaan.
Kuka sinä luulet olevasi? Isäni?
Aviomieheni?
Olet oikeassa. Tiedän mihin sydämesi on pystyvä.
Se pystyy roikkumaan uskollisesti usvaisessa muistossa ja vaalia unelmaa, -
mutta se ei voi tunnistaa tai vastata rakkauteen, kuten omaani.
- Olen ollut ystäväsi. - Ei.
Olet sallinut minun olla ystäväsi.
Olemme tuhlanneet tarpeeksi elämästämme tähän leikkiin, Amelia.
Lopetetaan tämä.
Olemme kummatkin väsyneitä siihen.
Kun hänen serkkunsa kuoli, tiesin Rawdyn viettävän elämänsä Queen´s Crawleyssa.
- Hän kuuluu sinne. - Sinun täytyy tavata hänet.
- Miksi et? Estääkö lady Jane sen? - Ei. Jane ei pitäisi minua hänestä erossa.
Mutta Rawdystä on tullut huomattava henkilö.
Rakastan häntä ja toivotan hänelle hyvää, mutta paikkani ei ole enää hänen rinnallaan.
Kerro minulle, kuinka majuri Dobbin voi? Törmäsin häneen tullessani, ja hän näytti hyvin tuimalta.
- Olemme joutuneet erillemme. - Minun takiani?
Sinunkin, mutta myös muiden asioiden.
Amelia Osborne, sinä olet typerys. Hän on rakkain ystäväsi.
Ei ole väliä mitä hän minusta ajattelee. Sinun pitäisi hakea hänet takaisin.
- En voi, Rebecca. Et tiedä mitä meidän välissämme on. - Tiedänhän.
Siitä asti, kun näin hänen ostavan sen pianon, olen tiennyt kuinka se tuli väliinne.
- Se oli George. - Se oli Dobbin.
- Näin hänet omin silmin. - George rakasti minua.
George Osborne ei rakastanut kuin itseään.
Ilman Dobbinia hän olisi hylännyt sinut, jos olisi elänyt.
Lopeta! Hiljaa.
Dobbin oli oikeassa.
Minne tahansa menetkin, raahaat kieroutta ja sydänsuruja perässäsi.
Olin valmistautunut tähän. George antoi tämän minulle Richmondin herttuattaren tanssijaisissa.
Mitä tahansa se onkin, en lue sitä.
"Rakkaani, Becky, pelastaisitko minut elämän synkältä uurastukselta?
Lähde kanssani. Tanssimme ympäri Eurooppaan. Georgesi. "
Tämä on mies, jolle olet uhrannut elämäsi.
- Olen ollut typerä. - Olemme kaikki olleet typeriä.
Mutta sinä voit vielä korjata mielettömyytesi. Mene.
Pidä kiirettä. Sinne takaosaan.
William!
Enkelini, tuo meille laupeus.
Illasta Fritzin ja minun kanssani puiston majatalossa. Kuolemme ellet suostu.
Ehkä huomenna. Kysy uudestaan huomenna.
Tänään olen hieman väsynyt.
Etsin Madame de Crawleytä.
- Voitko kertoa mistä löydän hänet? - Herra Sedley?
Joseph Sedley?
Mitä teette Saksassa?
Luojan tähden. Löysinkö teidät?
Amelia sanoi, että löytäisin teidät täältä.
Onko se todellakin, kaunis rouva Crawley?
Olen matkalla takaisin Intiaan.
Intia.
Hyvänen aika, mikä yllätys tämä oli.
- Toivon ettei matkustaminen väsytä teitä. - Ei suinkaan, herra Sedley.
Tiedät, että rakastan uusia paikkoja.
Niin kaunista.